Az előző részek tartalmából...
Olyan robotot fogok építeni,
amely keresztül tud jutni egy bonyolult labirintuson szenzorok használatával.
- Tetszik. - Úgy döntöttem, módosítok a projektemen.
Olyan robotot fogok építeni, amely keresztül tud jutni ezen a labirintuson.
Bezártál egy szobába egy olyan emberrel, aki azt mondta, bűn melegnek lenni.
- Szülőként viselkedtem, a helyes irányba próbáltalak terelni. - Apa! Apa?
- Itt van Stef? - Nem beszélsz a feleségemmel.
- Érzel iránta valamit? - Nem, vele kapcsolatban vannak érzéseim.
Módosítunk pár sejteden, majd visszajuttatjuk őket a szervezetedbe,
- hogy megtámadják a rákot. - Hogy vagy? - Jól.
Jól is festesz. Hoztam neked valamit.
Egyértelmű, hogy Mr. és Mrs. Sinfuego tisztességes emberek.
Elrendelem, hogy szabadon engedjék őket az őrizetből.
Ezt követően a Bevándorlási és Vámügyi Hivatal
azonnali hatállyal kitoloncolja őket.
- Nem, nem kerültem be. - Talán nem a művészet az igazi hivatásod.
Lenyűgözött, hogy ilyen sokat tudsz a jogról.
Meg szeretném változtatni a szakot... jogra.
Tudom, hogy ez őrültségnek és késeinek hangzik, de rájöttem,
hogy azért küszködtem annyit a művészettel, mert nem az a hivatásom,
de az igazságért harcolni... Tudom, hogy én erre születtem.
Nézd, ez nem őrültség. Egyáltalán nem az, de már késő. Túl késő.
- Minden egyes hely elkelt a szakon. - Nem tehetne kivételt?
Ha veled kivételt teszek, mi lesz a várólistán lévő 20 másik gyerekkel?
Van valami oka annak, hogy nem várhatsz egy évet a jelentkezéssel?
Figyelj, ha egy év múlva is komolyan a jogot fogod fontolgatni,
keress meg, és majd meglátom, mit tehetek.
ONKOLÓGIAI KÖZPONT NORTH VÁROS, SAN DIEGO
- Működnek a T-sejtjeim. Enyhültek a tüneteim! - Igen!
- Ez elképesztő. - Akkor meggyógyult?
Hát, elég valószínűtlen, hogy visszatér a betegsége. Úgyhogy igen.
Ez ám a remek hír.
- Holnap megyünk is LA-be az interjúmra. - Milyen interjúra?
Van egy iskola Hollywoodban, a Zenetudományi Intézet.
Az ország tíz legjobb filmzenékkel foglalkozó főiskolái közül az egyik.
- Úgyhogy holnap találkozom a program vezetőjével. - Ez nagyszerű.
És ezt annak köszönhetem, hogy megkértél Ximena videójának zenei aláfestésére.
- Jesus! Gyere! Kész a vacsora! - Hol van Jude?
- Tayloréknél vacsorázik ma este. - Szóval LA után Marinba megyünk,
Grace anyjánál leszünk, aztán jöhet a koncertünk San Franciscóban.
Nem láttad a labirintust, amit Emmának rajzoltam? Az asztalomon?
- Mi történt? - Mariana lenyúlta Emma ötletét. - Ez nem igaz.
Legutóbb úgy hallottam, egy borotvahab-kilövő robotot épít.
- Mi haszna lenne egy borotvahab-kilövő robotnak? - Az csak egy prototípus volt
tűzoltó anyag futótűzre való kilövésére. Gondja akadt a kezelő működésével,
- ezért találtuk ki a labirintust. - Miért baj, ha ugyanaz az ötlet?
- Köszi! - Mert azt mondta Craig, hogy ha két diák ugyanabból a gimiből
ugyanolyan ötlettel jelentkezik, azzal kiüthetik egymást.
- Kivéve, ha az egyikőjük robotja sokkal baróbb, mint a másiké. - Anyu!
- Mariana, elloptad Emma ötletét? - Nem! - Oké, akkor ennyit erről.
Jut eszembe, Callie, te vagy a főnök a hétvégén.
- Találj ki valami mást! - Mondd meg neki, hogy ő találjon ki valami mást!
- Hová mentek? - Nos, anyu és jómagam részt veszünk
a lelki harmónia gyakorlatán, amelyet a nagymamátok
- oly' előzékenyen lefoglalt nekünk. - Tudod, mit? Mondjuk le!
- Drágám, nem mondjuk le. Menjünk el! - Csak értem teszed, mi értelme így?
- Épp így van értelme. - Végig rosszul fogod érezni magad. - Nem.
- Semmi gond. - Ígérem. - Szerintem el kéne mennetek.
Igen? Miért? Hogy bulit szervezhessetek? Hogy ismét betörjétek az elülső ablakot?
Nem, hanem azért, mert van min javítani a kapcsolatotokon.
Szerintem jó ötlet, anya. Főleg azok után, amiken mostanában keresztülmentél.
- De nem szabad előítéletesnek lenned. - Ja, próbálj ne kiborulni!
- Callie, Jesus, mi a véleményetek? - Támogatom. - Tényleg?
Jesus, valami? Semmi? Tele a szád? Akkor úgy tűnik, túltárgyaltuk.
Elmegyünk. Megpróbálok nem előítéletes lenni, és nem kiborulni.
Rendben.
5x18 - Csak mondj igent! Fordította: PhilKessel www.feliratok.info
e- mail: philkesselsubs@gmail.com Twitter: @PhilKesselsubs
Azt mondták, a rendőrségtől jöttek, és mutattak egy képet egy férfiről.
Megkérdezték, hogy átnézhetik-e a házat. Nem tudtuk, hogy bevándorlásiak voltak.
És amint beléptek az ajtón, a bevándorlási státuszukról érdeklődtek.
- Majd letartóztatták őket. - Ez nem helyénvaló. Hogy tehetnek ilyet?
Manapság sok mindent megúsznak a bevándorlásiak.
És nem beszéltek az ügyvédjükkel egy fellebbezésről?
- Nem felelnek meg a követelményeknek. - Ráadásul drága is lenne.
Bárcsak... Biztos tehetünk valamit.
Ximenával egyetemben mindnyájuknak nagyon hálásak vagyunk.
Sosem fogjuk elfelejteni, amit értünk tettek.
Találtam egy 2008-as ügyet, amely arról szól, hogy a bevándorlásiak
helyi járőröknek adták ki magukat, beférkőztek egy nő házába
ugyanazzal a taktikával, amellyel Sinfuegóékhoz is bejutottak.
És bár behívta őket a nő, a bíró szerint a bevándorlásiak alaposan félrevezették,
így nem számított a hozzájárulása. És mivel megsértették
a parancs nélküli házkutatás és elkobzás ellen szóló alkotmányos jogát,
a bíró törölte a nő kitoloncolásáról szóló rendeletét.
Ez precedens a Sinfuegóéknak egy fellebbezésre, igaz?
Szerintem ezen már el lehet indulni. De szükségük lesz egy ügyvédre ehhez.
Azt mondták, nincs elég pénzük rá.
Oké, van egy ötletem. De benne lenne a tanulócsoportom...
- tehát Amanda is. - Remek, kedvelem Amandát. - Ő is kedvel téged.
És... mennyire komoly a kapcsolatotok?
Apránként haladunk.
Szia! Korán végeztem, úgyhogy...
Itt van Callie.
- Szia! - Szia!
- Épp indulni készültem. - Beszélek a többiekkel, és holnap felhívlak.
- Rendben. Köszi! - Nincs mit. - Sziasztok!
- Szia! - Szia!
- Ugye óvatosan fogsz vezetni? - Igazából vakmerően akartam vezetni.
Vicces.
Figyelj... tekintettel mindenre, ami velem történt mostanában,
tudod, nem beszéltük meg, hogy eljöttél értem a boltba.
- Azóta volt újabb pánikrohamod? - Olyasmim volt... anyák napján.
De kutya bajom. Megoldom. Nem neked kell gondoskodnod rólam.
Nem is érzem azt, hogy nekem kéne gondoskodnom rólad, anya.
Lehet, hogy most már nem, de szerintem kiskorodban így éreztél.
Nehéz időszak volt a számomra. Ötévesen zongoráztál,
ezzel próbáltad megnyugtatni a folyton hisztiző édesanyádat.
Nem rémlik, hogy hisztiztél volna.
Na jó, talán túlzok egy kicsit, de kérlek, ülj most le!
Nem felejted el azokat...
nem felejted el azon dolgokat, amelyeket gyermekkorodban hallasz
a saját értékeidről. Ezek mindig elkísérnek.
Semmi bajom, anya. Nem tettél tönkre.
Csak szeretném, ha tudnád, hogy nem a gondviselő a szereped egy kapcsolatban.
Nem kell megmentened valakit ahhoz, hogy méltó legyél a szeretetére.
Szerintem most, hogy jól van Grace, ideje újra az álmaidra összpontosítanod.
Igen, és pontosan így is teszek. Úgyhogy nem kell aggódnod.
Rendben.
Nem is fogok. Jót beszélgettünk.
Szeretlek, gyönyörű kisfiam.
Én is szeretlek, anya.
ZENETUDOMÁNYI INTÉZET
- Hogy ment? - Nagyszerűen. Szerintem jó esélyem van rá, hogy felvesznek.
Brandon, a Juilliardra is bekerültél. Szerintem több mint valószínű,
- hogy felvesznek a Zenetudományi Intézetre. - Igen, ez nem New York.
Nem, ez Hollywood. A Walk of Fame-en található suliba fogsz járni.
És nézd, át fogsz menni Adam Levine-en nap mint nap. Nem oltári?
- Nagyon klassz. - És ott van Janis Joplin, Journey meg...
- Gloria Swanson. - Ki az a Gloria Swanson? - Nem tudom, de biztos híres.
Kell pár szelfi. Feküdj Adam mellé!
- Mi? Kissé piszkos lehet, nem gondolod? - Brandon!
Jól van.
Egy, kettő... csíz!
Nahát! Ez sokkal jobb, mint amilyennek elképzeltem. Még inas is van.
- Hozom a cuccainkat, oké? - Oké.
- Becsekkolnak? - Igen, Adams Foster vagyok. A kulcs a kocsiban van.
- Adams Fostert mondott? - Igen. - Bill és Beth Green vagyunk,
- a pártanácsadóik a hétvégére. - Örvendek a szerencsének!
- Ez öné és a férjéé. - Ami azt illeti, feleségem van, Stef a neve.
- Üdv! Hogy vannak? - Nagyon sajnáljuk! - Ugyan, semmi gond.
- A foglalásban Stevet és Lenát írtak. - Értem. Édesanyám foglalta le nekünk,
biztos "v"-t ütött "f" helyett. Szomszédos billentyűk.
- Adhatunk még egy női borítékot. - Ugyan, nem gond.
- Leszek én a férfi. - Biztos? - Persze.
Rendben. Részletesen le vannak írva a hétvégi feladataik.
- Apró meglepetések egymás számára. - Nahát! Imádjuk a meglepetéseket.
Ugye, drágám? Amíg nem szerepel a "pénisz" szó az enyémben.
- Mert az aztán igazi meglepetés lenne. - Nem, nem szerepel benne. - Akkor jó.
Nos, íme pár program, amelyeken remélhetőleg önök is részt fognak venni.
Délután pedig gyűlés lesz.
- Jól hangzik! - Köszönjük szépen! - Jó mulatást! - Köszönjük! Meglesz.
El se tudom olvasni ezt. Mi áll itt? Kecskejóga?
Érdekes. Páros kenuzás? Jó vagyok a kenuzásban.
- Szívem, egyiken sem kötelező részt vennünk. - De, hisz' ezért jöttünk!
Szerintem kezdjük a kecskejógával. Ijesztően hangzik.
Mi jót csinálnak veled a kecskék, miközben jógázol?
* Oly' csodás ez az élet, mely csak mi ránk vár *
* Gyönyörű fény ragyog most ránk *
* A szemedbe nézek, s ott meglelem a gyönyörű és igaz szerelmet *
* Minden, mit tenni fogok *
* Veled teszem *
Köszönjük!
- Nagyon édik vagytok. Mi a nevetek? - Julian. - Harlow.
- Nagyon szépen köszönjük! - Szívesen.
- Mi az? - Ja, semmi. Csak nagyon jól bánsz a gyerekekkel.
Gondoltál már a gyerekvállalásra?
Valószínűleg nem lehet gyerekem a sok kemoterápia miatt.
Én mindig is adoptálni akartam.
De... gondolom, ez a megfelelő időzítéstől és a megfelelő társtól függ.
Nem az a célja a kecskejógának, hogy tökéletesen megvalósítsák
a lefelé néző kutyapózt, hanem az, hogy kitárják a szívüket eme bolyhos,
nagy szemű szeretetmágneseknek. Amint négykézlábra álltak,
érezzék a kecskék gyógyító energiájának nyugtató hatását!
Üdv! Jeannie és Brad vagyunk.
- Üdv! Stef és Lena vagyunk. - Helló! - Helló! A párterápiára jöttek?
- Igen. - Tényleg? Én mindig is azt hittem,
hogy két nő közt nem jelenthet gondot a kommunikáció.
Hogy állandóan beszélgetnek, és megosztják egymással az érzéseiket.
Talán éppen ez a probléma.
Na jó.
Várjunk, akkor ez magától mozog?
A szenzorok érzékelik a falak által visszavert hanghullámokat,
- innen tudja, merre menjen. - El se hiszem, hogy értesz az ilyesmihez.
Hát, ha megvan a robot, onnantól már csak a kódolás a lényeg. Nem nagy cucc.
Basszus!
Tessék, Emma, talán csak a szenzorokon kéne állítani?
Talán ultrahangosat kellett volna használnom infravöröses helyett?
- Miért nem cseréled ki? - Mert akkor ugyanolyanok lesznek a robotjaink.
Biztos a kódolással van a gond.
Arrébb mennél?
Segíthetnél neki, tudod?
Kell ez a gyakornoki meló, ha be akarok jutni az MIT-re.
Ha segítek neki, azzal önmagam ellen teszek. Úgyhogy... bocsi!
Vigyázz a robotomra!
Ha képviselné Sinfuegóékat,
mindnyájan összegyűjtünk érveket egy projekt keretében.
Nézzétek... úgy vélem, a Callie által feltárt ügy jó precedens lehet,
de így a Sinfuegóék szava állna a bevándorlásiak szavával szemben.
És nem fogják beismerni, hogy hamis ürüggyel jutottak be a házba.
És ha rávennénk egy bevándorlásit, hogy tanúskodjon a Sinfuegóék érdekében?
- Aki látta a letartóztatást? - Nem, de tisztában van az efféle cselekkel,
ahogy a bevándorlásiak egyéb helytelen tetteivel. Ő egy afféle informátor.
- Talán írhatna egy amicus curiae-t. - Az micsoda?
Egy olyan személy véleménye, aki közvetlenül nem érintett az ügyben,
de a szakértelmével felkeltheti a figyelmet az ügyre.
Jó ötlet, Amanda. Most mennem kell, de...
ha sikerült rávenni az említett ügynököt az együttműködésre,
benyújtom a fellebbezést.
És komolyan gondoltam, amit a következő évről mondtam.
Úgy döntöttem, jelentkezni akarok az ötéves jogi képzésre.
Jól teszed. Nagyon penge vagy ebben.
- Kapsz egy esélyt, hogy azt mondd, "Én megmondtam.". - Ugyan. Nem élnék vele.
Habár tényleg megmondtam.
És mi van ezzel az ügynökkel? Szerinted tényleg tanúskodni fog?
Nem tudom.
Valószínűleg segítened kell majd.
Jól van, ennek a feladatnak az együttműködés a lényege.
Az a cél, hogy átevezzenek a tó túloldalára közösen
- anélkül, hogy valamelyikőjük dominálna. - Ezt megnyerhetjük.
Jól van, sípszóra indulás!
Nyomd!
- Jól van. - Köszönjük a lökést! Rossz irányba megyünk.
- Rossz irányba megyünk. - Evezz! - Ne, ne!
- És húzd! - Evezz! - Ne! Húzni kell! Nem tolni! - Húzom. - Állj! Te jó ég!
Hagynád, hogy előbb egyenesbe jöjjünk, aztán...?
- De egyszerre kéne eveznünk. - Egy, kettő, három!
- Oké, beleesett a vízbe. Beleesett a vízbe. - Oké, inkább...
- Nem szabadna dominálnod. - Miért, most melyikünk dominál?
- Kaphatnánk...? - Megvagyunk! Nincs semmi gond.
- Megvan, megvan, vissza tudom tenni. - Az a karom volt. Az a karom volt.
- Brad és Jeannie lassan Kanadába érnek. - Felőlem nyugodtan mehetnek Kanadába.
Kissé nehéz úgy evezni, hogy hátra van kötve az egyik kezem.
- Domináltál. - Én nem... Micsoda? Domináltam? - Mi van a másik párral?
Mi van Braddel és Jeannie-vel? Mintha ez egy verseny lett volna.
Mire számítottál? Ez egy hetero pároknak szóló gyakorlat.
Semmi közös nincs bennünk és a többi párban.
Pontosan ezért nem akartam eljönni ide.
- Látod? Tudtam, hogy előítéletes leszel. - Én?
Mi lenne, ha hagynánk ezt, és kipróbálnánk a fürdőt, vagy bármit?
- Szép jó napot! - Halihó! - Mizujs? - Minden szuper.
- Készen állnak a gyűlésre? - De még mennyire! Ki nem hagynánk, igaz, drágám?
Csodás. Jöjjenek!
- Mégis mi értelme ennek? - Minek? - Semmi közös nincs bennünk
- és a többi párban. - Szerintem pont neked nem kéne előítéletesnek lenned.
Remek kölykök, és nagyon szeretjük őket.
De rengeteg energiát igényelnek.
Az egyik tanulási nehézségekkel küszködik, és ez igen megterhelő.
- És tudják, a tinédzserek... - A feleségemnek volt egy...
azt hiszem, úgy mondjuk, érzelmi viszonya volt egy kollégájával.
És úgy vélem, emiatt nehezebben tudok megbízni benne.
Nekem számos megoldatlan problémám volt az édesapámmal.
És szerintem néha éppen emiatt vagyok képtelen
gyengéd és meghitt lenni a férjemmel.
- Arra nem gondolt, hogy megbeszélje ezt az apjával? - Az nem megy. Már meghalt.
Valóban? Továbbra is hallja a hangját a fejében, megnehezíti a kapcsolatát.
Tudja, nem kell itt lennie ahhoz, hogy megossza vele az érzéseit.
Szeretne még valaki felszólalni?
Két gyerekünk is főiskolára megy... jövőre.
És szerintem az rémít meg engem, hogy mi lesz, ha már mindnyájan elmentek?
És megint kettesben fogunk maradni.
Oly' sok éven át neveltünk közösen gyerekeket, ez tartott minket össze.
Megújíthatjuk az eskünket, de ha nem tudunk megnyílni,
ha nem tudunk gyengédek lenni egymással...
Mármint, a gyerekek nélkül...
össze fog még tartani minket bármi is?
Nagyon büszke vagyok rád.
Miért?
Mert jelentkeztél a főiskolára, és csak mert...
gondoskodsz magadról.
- Mintha az anyukámat hallanám. - Tényleg? - Igen, ő...
ő úgy gondolja, olyan vagyok, mint egy gondviselő, tudod?
De lehet úgy kapcsolatom, hogy megteszek mindent, amit tennem kell, tudod?
Így senkinek sem kell aggódnia.
Istenem, milyen gyönyörű!
Én jobban szeretem a napfelkeltéket.
Tényleg? Miért?
Szeretem a kezdeteket.
Nem is tudom. A naplementék valaminek a végét jelképezik.
Hát... bizonyos dolgok örökké tartanak.
Mint például egy szelfi.
- Gyerünk! Kérlek! - Rendben.
- Meg vagy fázva? - Csak hűvös van egy kicsit. - Hozok egy pulcsit. - Köszi!
ÉLETEM LEGJOBB NAPJA. BÁR SOSE MENNE LE A NAP!
Köszi!
És... miért hoztad el ezt?
Szerencsét hoz. A koncertünkre.
Ismerem azokat, akik letartóztatták Sinfuegóékat.
Nem lep meg, hogy csellel férkőztek be a házukba.
- Ez elég gyakori. - Ezt egy bírónak is el kellene mondania.
- Illetve a másik helytelen esetet is, amiről mesélt nekem. - Ki van zárva.
Írhat egy úgynevezett amicus curiae-t.
Anélkül nyújtjuk be, hogy bárki tudomására hozná a bíró.
Ki fog tudódni. Az ilyesmik mindig kitudódnak. Sajnálom, de nem segíthetek!
- Kényszeríteni fogjuk a tanúskodásra. - És hogy tervezed ezt kivitelezni?
- Ő meg kicsoda? - A barátom, akinek ön segített, miután letartóztatták.
- Ez meg mi? - Egy idézés.
Sajnálom! Lesz egy jelenése.
- A legelső közös motelszobánk. - Nem az Arany Ajtó ugyan, de...
legalább van itt egy ágy.
Csak ez számít, nemde?
Sokkal jobb volt a kaja, mint gondoltam. Szerinted?
- Ez mi akar lenni? - A feladatom.
Egy felnőtt tartalmú levelet kellett írnom a "férjemnek",
minden egyes szexkalandunkról, de én kissé romantikusabbra fogtam a figurát.
Ugyan már, most komolyan "férj és feleség"-eset fogunk játszani?
- Felejtsd el! - Lena, mindenre igent mondtam a mai nap folyamán. De tényleg.
- Mindenre, kivéve rám. - Ugyan már! - Rengeteg érzelem ért,
de sosem nyíltunk meg egymásnak. Egy szót se szóltál a gyűlésen.
Mit mondtam volna, miután gyakorlatilag megkérdőjelezted,
hogy együtt maradunk-e, miután elmentek a gyerekek?
Beszéljünk erről! És minden egyébről, ami velünk történik, ahelyett, hogy...
körbe-körbe evezünk, és nem jutunk előre. Beszéljünk a kapcsolatunk
- tökéletes metaforájáról! - Ha ennyire félsz attól, hogy nem maradunk együtt,
azt velem közöld! Ne egy rakás idegennel, az ég szerelmére!
Veled közlöm. Már egy jó ideje.
Te pedig azt mondod, nem vagy boldog. És ennek nem Tess az oka, hanem az,
amit Tess iránt érzel. Mármint... beszéljünk az érzelmi viszonyról!
- Erről van szó? Így állunk? - Nem, Lena, ez a te elméleted.
- Még mindig neheztelsz rám emiatt? Nem bízol bennem? - Senkiben sem bízom.
Levegőzöm egyet.
Szeretlek.
Én is téged.
Nem tudom, miért nem jöttem össze megint Aaronnel, amikor lehetőségem volt rá.
De még nem késő, igaz?
- Azt mondta, apránként haladnak Amandával. - Annyira, hogy nála aludt.
Tegnap este egyértelmű volt, hogy ott aludt nála.
Nem akarok olyan lány lenni, aki hátba szúr egy másik lányt.
Ez a világ már így is éppen elég nőt fordít egymás ellen.
Igen, de...
Egy lány sem akar egy pasi második választása lenni.
És... nem arról van szó, hogy ágyba akarod őt csábítani.
Csupán közlöd vele, hogy mit érzel iránta, és szerintem tudnia kell ezt.
Nézd, Callie... nem kell folyton tragikus szerelmi sztorikat szülnöd.
Csak mondj igent!
Szevasz, kishaver!
Mit keresel idekint egyedül?
Nézd csak!
Ismét a barátaid közt lehetsz. Így biztonságban vagy.
Anno szerettem a nagyapám farmján élő kecskéket.
- Nem is tudtam, hogy voltak kecskéink. - És tyúkjaink is. És még egy lámánk is.
Isten tudja, mi okból. A lényeg, hogy jók voltak azok a nyarak.
- Bár ismertem volna a nagyapádat! - Egy seggfej volt.
Szerettem a farmot és az állatokat is. De őt? Őt nem annyira.
- Mit keresel itt, apa? - Meséltél Brandonnek arról,
hogy amiket gyermekkorunkban hallunk, az mindig elkísér minket.
Nos, én ihlettelek meg, igaz? Elvégre tönkretettelek.
Nem érdekes.
Nem menekülhetsz el mindenki elől, hacsak nem akarsz magadra maradni.
Egyszer meg kell állapodnod, mindent ki kell adnod magadból. Szóval...
mi volt az, amit annyira akartál tőlem, de nem adtam meg neked? Hadd halljam!
Mi volt az?
Amire minden gyerek vágyik, apa. Az áldásod.
Ezért lettem zsaru. Ezért mentem hozzá Mike-hoz. Ezért próbáltam hetero lenni.
És ez mennyire vált be?
Kicsit sem. Azáltal...
hogy megtagadtál engem és a szexualitásomat, szégyelltem magam,
és még mindig szégyellem magam.
Én már nem is vagyok itt.
De nem is mentél el.
Mit szeretnél, mit mondjak?
Hogy sajnálod. Hogy...
Hogy szeretsz engem, büszke vagy rám, arra, aki vagyok, arra, akit szeretek,
és a gyönyörű gyermekeimre.
Hogy semmi gond nincs velem.
Én nem mondhatom mindezt.
Tudom. Tudom.
De te elmondhatod... önmagadnak.
Mondd ki!
Szeretem önmagamat. Szeretem önmagamat. Szeretem...
azt, aki vagyok, büszke vagyok magamra...
és arra, akit szeretek, az én gyönyörű Lenámra.
És a gyönyörű gyermekeimre, és...
arra az életre, amelyet felépítettünk.
És semmi gond nincs velem.
Amint képes leszel őszintén hinni ebben...
talán akkor majd... minden...
baromság, amit mondtam vagy tettem...
jelentéktelenné fog válni.
És talán...
emlékezni fogsz mindenre, amit helyesen tettem.
Például arra, hogy szeretlek.
Mert igenis szerettelek.
És mindig szeretni foglak.
Amikor a szomszédba költözött Tess...
akkor...
ismét előjött az a szégyenérzet, amely bennem él...
amely miatt képtelen vagyok gyengéd lenni veled.
És néha... amikor szeretkezünk...
úgy érzem... hogy amit csinálunk, az nem helyes.
Hogy... valami gond van velem.
Szeretlek, és nagyon büszke vagyok a családunkra.
És tudod, mégis itt lakozik bennem ez a félelem...
hogy megfoszthatnak minket ettől.
Azon jogtól, hogy szeressük egymást, mert nem vagyunk... normálisak.
De tudod, nyelek egyet, és úgy teszek, mintha erősebb lennék, mint gondolom...
mert félek, hogy megbántalak vagy megijesztelek.
Attól félek, hogy vissza fogsz utasítani, mert nem vagyok elég neked.
Ennyi év után...
megértelek.
Ismerlek. Vagy azt gondolod, mégsem?
Ismerem a nehézségeidet és a félelmeidet,
és emiatt szeretlek, nem pedig ennek ellenére.
Szeretném, ha minden rosszat megosztanál velem. Én...
Hogy segíthessek neked, hogy segíthessünk egymásnak.
Hogy... a szeretetemmel ki tudjam mutatni, hogy elég vagy nekem.
Mert számomra te jelentesz mindent.
Te vagy a mindenem.
Nem tudtam elmondani neki.
- Jut eszembe... majdnem el is felejtettem... - Micsodát?
A feladatom, mint a "férj"-nek...
nem más volt, mint ismét megkérni a nejem kezét. Úgyhogy, Lena Adams Foster,
leszel a feleségem harmadszorra is? Kérlek szépen!
Szívem, annyiszor mondok igent, ahányszor csak megkéred a kezem.
Próbáltam útközben elmondani.
Miért nem mondtad el a rendelőben?
Mert attól féltem, akkor nem akarsz majd LA-be menni.
Ahogy az interjúdra sem, ha megtudod, hogy nem működnek a T-sejtjeim.
Tudod, édesanyádnak igaza van, Brandon. Nem tudsz gondoskodni magadról,
ha úgy érzed, segítségre szorul egy szeretted. Őt helyezed előtérbe,
- és nem törődsz önmagaddal. - Ez nem igaz.
Ez volt Cortney-val és a Juilliarddal.
- Nem fogom hagyni, hogy velem is ezt tedd. - De ez más, Grace.
Nem megyek vissza San Diegóba veled.
- De... - Most itthon kell lennem.
És szeretném, ha elmennél.
És mi lesz a koncertünkkel?
Sajnos nem fog menni.
De azért jó volt a Hollywood Boulevardon zenélni, ugye?
De hiszen belevághatsz... még egy génterápiába. Igaz?
Végeztem.
Nem akarok több kezelést.
Hétvégenként meglátogathatsz, de most hazamész...
és befejezed az utolsó évedet. És leérettségizel.
Majd pedig a Zenetudományi Intézetre fogsz járni.
Nem akarlak elhagyni.
Kénytelen vagy.
Van valami, amit meg kell ígérned nekem.
Legyél a meghatalmazottam, ha eljön az ideje!
El kell engedned.
Lesz egy jelenése.
- Szép volt. - Ugyan már! Imádtad kimondani. - De még mennyire.
Mi az, mustáros lett az arcom?
Szeretlek.
Készen állok arra, hogy ismét járjunk, ha még mindig szeretnéd.
- Értem, szóval... - Ja nem, nem...
Nem az van, hogy nem... csupán...
Akkor még máshogy álltunk Amandával, amikor legutóbb majdnem összejöttünk.
Megértem...
- Senkit sem akarok megbántani. - Nem mondok nemet.
Csupán...
most még nem mondhatok igent.
- Átgondolhatom? - Persze.
- Köszi, hogy segítesz! - A lányok segítsék ki egymást.
- Felkészültél? - Mehet!
Most már mindkettőnknek kifinomult robotja van!
Gondoltam jól jönne... egy kis kíséret a hazaútra.
Igen.
Időzítés: zmz2017.com